PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
TOTO JE FIKTIVNÍ PŘÍBĚH PODLE HISTORICKÝCH UDÁLOSTÍ
NĚKTERÉ SKUPINY A POSTAVY JSOU FIKTIVNÍ
MINISTŘI VĚC PROBRALI A BÝVALÉMU KRÁLI SDĚLILI:
„LIDÉ JSOU NA POČÁTKU KAŽDÉHO PŘEVRATU NEKLIDNÍ,
TI S VELKÝMI ZÁSLUHAMI A ČLENOVÉ KRÁLOVSKÉ RODINY
BY SI MĚLI PONECHAT ARMÁDY, PŘEDEJDE TO POTÍŽÍM“
A BÝVALÝ KRÁL PRAVIL: „MÁTE NAPROSTOU PRAVDU.“
DEN PRVNÍHO SVÁRU PRINCŮ, SRPEN 1398
1. DÍL
Palác nebo Čchüoldang?
Nejdřív zabijeme korunního prince?
Nebo...
Jeho veličenstvo je na cestě do paláce.
Až vyjde slunce, jsme v koncích.
Můžeme jen vyhrát boj s Huim.
Ten není tak důležitý. Proč jsi tak tvrdohlavý?
A vůbec, kdo ví? Třeba utekl.
Zacílit!
Omlouvám se za zdržení, Výsosti.
Povedeš spojená vojska a radu.
Půjdeš do Čchüoldangu se svými vojáky
a udeříš.
Je tam Nam Čon.
Jaké bude naše heslo?
Naše heslo bude...
sansong.
Dovnitř.
Ustup.
Zde tvá cesta končí.
Nepostoupíš už ani o krok.
Má cesta nemůže končit tebou.
Zabiji tvého otce a vezmu si zde život,
takže pokračuj po cestě značené mou krví.
Tvá krev se všemi hříchy, za které musím platit?
Můj otec
nesmí zemřít tvou rukou.
Myslím, že jsme...
skončili.
PŘED 10 LETY, 1388, ROK OBRATU WIHWADO
Víš, co je buntangčigom?
Už zase.
„Bun“ je „prach“. „Tang“ je „uhranout“.
Jak chytré.
Nedělej z šermu šprým.
Meče jsou jako Konfucius a šípy jako Mencius?
V tom to je. Jsi až příliš vážný.
Je to lepší, než být nemotorný.
Opatrně. Ať si neublížíš.
Pozor na šípy!
Jeden njang.
Sakra už!
Nestřílej, když mluvím!
Při střelbě nemáš ani dýchat.
Dva njangy.
Když budu jako němý, to už rovnou můžu být kapr!
Proto jsi dostal zásah.
Mám ti říct, jak se zásahům vyhnout?
Jistě, řekni!
No tak!
Vzdáš se?
Ani náhodou!
Jsi tak tvrdohlavý.
Je těžké přiznat, že jsi prohrál?
Co bych přiznával, když jsem neprohrál?
Proti někomu, kdo jen podvádí, nikdy neprohraju.
Smiluj se nad neurozenými, stříbrný podnose.
Už dost se stříbrnými podnosy.
Ti, kteří se narodili konkubínám, jsou z poloviny urození.
Ve skutečnosti z jedné čtvrtiny, pokud se narodíš otrokyni.
Ta nevýznamná neúplná část
jsem já.
Aha. Ale vyrobená ze stříbra, já jsem jen neužitečný kámen.
Pokaždé, když otevřeš ústa, vychází jen nesmysly.
I tak se říká, že osud napůl závisí na tom, komu se narodíš.
Závidím ti, Son-ho. Máš bohatého otce.
Zásahy za sebou jsou trojnásob bodů, dlužíš mi pět njangů.
Sakra.
Stát!
Projdi.
Nechápu, že tohle děláme kvůli hloupé vývěsce.
Vývěsce?
Někdo zveřejnil nepovolený plakát.
- Lidé nemohou mluvit, - Projdi.
- tak si jen povídají se zdí. - Je to k ničemu.
Z mluvení a křiku jen bolí hrdlo.
Stát.
Projdi.
Musím říct, že je hezký.
V životě je jak štěstí, tak i bolest.
Dějí se věci jak dobré,
tak i zlé.
Tak buď silný a...
Bože, říkala jsem, ať se toho zbavíš.
Dej to sem.
Říkám, dej mi to.
Kdo to byl?
Proboha, důstojník Pak!
Naše cesty se často schází.
To jsou nějaká zvířata?
Musím jim dát za vyučenou.
Být tebou, hýčkal bych si ji.
Ve stáří se ti pomocná ruka bude hodit.
Dobře, slyšel jsem. Tak kde je?
- Já... - Počkat!
Nejdřív musíš zaplatit.
Panebože!
Jestli se to roznese, bude to konec nás obou.
Budu držet jazyk za zuby a oba budeme žít dlouhý život.
Ta svině. Kde se schovávají?
- Vy krysy! - Proboha!
- Panebože! - Zlato!
- Bože! - Hej, vrať se!
Kam šel ten parchant?
Stát! Stůj, říkám!
- Hej. - Nádherný pohled.
Stůj, říkám!
To někdo nakreslil nohou?
KRÁL U MUSÍ SVŮJ PLÁN DOBYTÍ LIAODONGU ZRUŠIT
První vojenská zkouška za 20 let.
Hodlají dobýt Liaodong.
Velitelé čet zemřou první,
takže musí nabrat co nejvíc vojáků.
Válka, když nemáme co jíst?
Obyčejní lidé umírají, protože král je mizera.
Na zkoušku půjdeš?
Když projdu, dostanu deset somů rýže.
Je to moje poslední naděje,
takže musím projít za každou cenu. A co ty?
Jen projít nestačí. Bude to k ničemu, když se nepředvedu.
Ctižádost tě natolik zaslepuje,
že nevidíš, že se naše země hroutí.
Cože? Co je to s tebou?
Nevinní přijdou o život
kvůli válce rozpoutané bezostyšným králem.
Měli byste se ji snažit zastavit, ale co?
Deset somů rýže?
Bude to k ničemu, když nevyniknete?
Vy lotři!
Kde jsem to skončila?
Řekla jsi, „vy lotři“.
No tak. Něco tak zlého bych neřekla.
Ale řekla. Taky jsi řekla, že nám v očích hoří ctižádost.
Nebuď hloupý.
Hořící oči, myslíš červené? Copak jste králíci?
Hej, ty s modrým šátkem!
Sakra.
Přátelé, uvidíme se tam!
O čem to sakra mluví?
To oni to vyvěsili. Chyťte je!
- Sakra! - Utíkej!
- Vy krysy!
To oni to vyvěsili. Chyťte je!
Právě zatroubili.
Sto stříbrných odlitků na hlavu.
Když tak je setněte.
- Jdeš? - Ano!
Jste snad pijavice? Zmizte, ano?
- Tys nás do toho namočila. - Rozdělme se!
Hej!
Tys to vyvěsila a co? „Přátelé“?
Radši mě pusť.
Jinak co?
Je po tobě.
- Pusť mě! - Nemůžu!
Nejdřív tě uhodím.
Tudy!
Jsou pryč, pane.
- Vše prohledejte! - Rozkaz.
Nebudou mi věřit, že za těmi plakáty nejsem.
Ale když mě chytí, zpřelámou mi nohy.
Co mám dělat?
Neboj se. Přijdeš jen o hlavu.
- I když jsem nevinný? - Nás zajímají jen předpisy.
Jinými slovy,
když uteču, zemře další nevinný člověk?
Obviníme někoho neurozeného,
takže později nevzniknou potíže.
Potíže...
Ty už máme.
Vždyť to říkám.
Nemyslím sebe.
Ale vás.
To bylo nepříjemné setkání. Nikdy se už nesetkávejme.
Těmi plakáty válce nepředejdeš.
Tyran se v moudrého vladaře přes noc nepromění.
Pravda.
Jak říkáš, k válce dojde
a o život přijdou další nevinní.
Ale je to správné? Je to správné?
Když stojíš za svým a otevřeně bojuješ, věci se změní.
Vyjadřuji zlost, protože to není správné.
Není to správné.
Zkus se oběsit na pavučině, když chceš. Nezemřeš.
Ani tak by se nic nezměnilo.
Proto jsou vždy pošlapáni.
Jsou biti, protože urozeným polili šaty vínem,
zpřelámou se jim nohy
a jsou oběšeni za vzpouru kvůli tomu smýšlení.
Přestaň.
Ty jeden...
- Neříkej mi, ať přestanu. - Pořád tu jsou.
Z cesty! Šípy nemají zrak.
Nic to není. Jen škrábnutí.
To bys nevykřikl.
Jsi snad hluchá? Říkám, že mi nic není.
Nesnáším být někomu dlužná, tak se uklidni.
Proč jsi mi pomohl?
Když mě nahlásíš, dostaneš 100 odlitků.
Neměla bys zemřít kvůli nějakým plakátům.
Říkáš, že se nic nezmění.
Lidé neumí číst.
Změna nastane, jen když to lidé přečtou.
Hej!
Pojďme odsud.
Zapomeň!
Půjdeme každý svou cestou.
Útěk znamená smrt. Musíme se schovat.
Pojď za mnou.
- Kolik? - Tři, pane.
Kudy šli?
„Ihwaru“?
Proč tu stojíš? Tys nikdy nebyl u kiseng?
- Prosím, pane. - Není to úžasné?
Najděte je!
IHWARU
Připravte stůl v hlavní místnosti. I s geomungem.
Psa nebo tygra?
- Tygra. - Máme problém.
Stůl v hlavní místnosti.
Psa? Tygra?
„Pes“ znamená gaunery. „Tygr“ je...
Městská hlídka. Otevřete ty dveře.
Městská hlídka! Otevřete!
Vykopněte ty dveře.
- Já jsem Su-hjang. - Já jsem Ga-hwa.
Já jsem Hwa-wol.
Hwa-wol.
Nevím, kdo jste, ale dnes máte štěstí.
Co vás sem přivádí? Nemůžete sem tak vpadnout.
Jsou tu ti lepiči plakátů.
Je to vážný zločin, nevměšujte se.
Jinak co?
Setnu ti hlavu.
Nemůžete tam s mečem.
Opravdu?
Jsem zástupce velitele hlídky.
Hledáme ty lepiče plakátů.
Omluvte nás.
Vtrhli jste sem v botách a s meči.
Působí tu někdo potíže?
Někdo tu potíže brzy způsobí,
přímo tady.
Přines bambusový klobouk.
Bude snazší tu najít slaměné boty.
Přines ho, než ti useknu hlavu
a ten klobouk na ni položím.
Taková drzost!
Jak tu můžeš tropit takové scény?
A ty jsi kdo?
Já jsem vysoko,
výš než ty,
je lord Nam Gjong, druhý královský tajemník.
Ministr královských stájí, lord Nam Čon, je jeho bratr
a zároveň můj otec.
Myslíš, že žertuji?
Tak tas meč.
Spodinu jako ty snadno rozsekám na kusy.
Odpusť, že jsem tě nepoznal.
Teď víš, kdo jsem, tak zmiz.
Nejsou tu, pane.
Jdeme.
Přidá se k nám.
Tudy, prosím.
To bylo působivé.
To mě naučil otec.
Co? Usměrňovat ostatní?
Ne, šlapat po nich.
Zastrašovat je hodnostmi a vyhrožovat tituly.
Když to nezabere, můžu je nahlásit
a použít své známosti,
abych je pošlapal.
- A co ta zlá nálada? - Tak jsem se narodil.
Až na hodnosti a tituly jsme na tom stejně.
Muselo to být těžké.
Jsem ti dlužná, takže se ti odvděčím.
Je nutné vědět, kolik alkoholu člověk zvládne, a hranici nepřekročit.
Muži a ženy nemohou být ve stejné místnosti.
Proč ne?
Protože tak velí tradice?
Nebo snad naši předci?
Protože od žen se čeká, že budou oblečené
ve všem od prádla po róby i během horkých dní,
a muži si mohou bez svršků hrát ve vodě?
To neříkám.
Tak co? Co jsi myslel?
Proč jsi tak protivná? Rozčiluje tě vše, co řeknu.
Nejde si dát jen jednu sklenku.
Tři nikdy nestačí, pět bývá dokonalý počet,
ale sedm sklenek je příliš.
Pijeme spolu, tak buďme přátelé.
Já jsem Nam Son-ho.
Já jsem Hui. So Hui.
Jsme tedy přátelé?
Já jsem Hui-dže.
Dovnitř smí jen starší důstojníci,
třetí a mladší důstojníci druhé hodnosti.
Nesmí být ozbrojeni, a ven se nesmí dostat ani slovo.
A pouhý zástupce velitele městské hlídky se tam dostal?
S mečem?
Co jsi dělala?
Upřímně se omlouvám, paní.
A kdo jsou?
Syn lorda Nam Čona se prý před lety utopil.
- Co s ním? - Je teď v hlavní budově.
Spíš?
Ano.
Víš,
nesnažím se stát důstojníkem, jen abych chytil nějaké padouchy.
Už mě nebaví být synem konkubíny.
Změním svůj život k lepšímu.
Jistě.
Říkáš, že osud je napůl dán tím, čí jsi syn.
Takže tu druhou polovinu můžeš změnit.
Osud nezměníš jen tak snadno.
Když v zemi vládne zmatek, tak ano.
Korjo se rozpadne.
Až se tak stane, budu v centru všeho.
Ty budeš v centru? Jak to chceš dokázat?
Stanu se mečem generála I Song-gjea.
Mečem, který může použít jen on,
a zničím prohnilé království
Korjo.
Zrcadlo ti prý ukáže, jak vypadáš,
alkohol odhalí, co si myslíš.
Ty plakáty, a teď ten zrádný plán.
Pohroma.
Nevím, co myslíte tou „zemí“,
ale mou zemí je jídlo.
Kdyby rýže rostla v latríně,
pak ta bude mou zemí.
Tvou zemí je jídlo?
Jak omezené myšlení!
Lepší než co děláte vy, rozmazlení spratci.
Ty jenom lituješ sama sebe, že?
Co dělají ostatní, je zbytečné.
Ty ses pojmu „země“ smál jako první.
Kéž bych s vámi nepil!
Doufám, že u zkoušky uspějete,
a udávíte se svými deseti somy rýže.
Hui-dže.
Kdysi bavila trubadúry jako kiseng třetí třídy.
Kiseng bych ji nenazývala. Byla spíš prostitutka.
Mladší sestru Ga-hwa našli mrtvou, bez jater.
Její majitel trpěl leprou, tak je snědl.
Hwa-wol?
Prodali ji 70letému muži jen za 10 malů rýže,
když jí bylo teprve 12.
Myslíš, že tvá nenávist je větší než jejich?
Jestli chceš s těmi plakáty pokračovat,
tak prosím.
Ale zemři někde jinde.
Ne v Ihwaru.
Zástupce velitele městské hlídky prý ustoupil.
Jestli znovu ukáže zuby, zastavím ho.
O ty hosty, cos přivedla, se postarej sama.
Neumíš ani zadržet hněv, pochybuji, že dokážeš vůbec něco.
Hněv se snažím zadržovat, co to jde.
Chápu, že v sobě mají nenávist,
- ale to nesnižuje význam té mé. - A?
Ať s nimi zpřetrhám vazby nebo ne, rozhodnu to já.
A jestli se něco pokazí, rozhodně zemřu venku,
takže to nekaž.
Je to maličký pokoj, ale patřil mé matce,
a teď patří mně.
Ne, už ti nepatří.
Přeneste jí věci do pokoje ke kůlně.
- Paní. - Stejně brzy zemřeš.
Co na tom, jak do té doby budeš žít?
Ty a ty tvé knihy.
Posedl tě snad knihomol?
Kéž by posedl někoho jiného.
Brzy budou vojenské zkoušky.
Nemusí snad důstojníci číst klasiky?
Klasiky? Samozřejmě.
Čtyři knihy a pět klasik,
Sedm vojenských klasik, Základy nauky a tak dále.
Vidíš, jak mi došel dech?
Proč se vůbec snažím?
Zničíš si zrak.
Nechceš, aby ty hezké oči šilhaly.
Ten, kdo o mě má starost, by nezůstal celou noc venku.
- Co to je? - Ty jsem koupil
v naději, že se budeš ubírat jen stezkami květů.
Ty, co mám, ještě ujdou.
Tumáš, zkus si je.
Ukaž.
Počkat.
Zcvrkly se ti nohy?
Tvůj lék.
Zacpi si nos.
Pij.
Boty zdobené květy a medové koláčky.
Son-ho tě zas asi nechal vyhrát.
Ne. Vyhrál jsem fér.
Vezmi mě na trh.
Být tu pořád zavřená mě trochu dusí.
To je u tebe novinka.
- Tys je ztratil? - Odpusť, pane.
ČTYŘI, SEDM
Nechytils ani jednoho?
Když tam jsem přijel, nebyli tam.
Měl jsi běžet rychleji.
Do zítřka přivedeš tři,
nebo zaplať 300 odlitků
za to, žes je ztratil.
Musíš se víc snažit,
i když ti to nepřinese povýšení.
Pročs řekl, žes je ztratil?
Určitě to byli oni.
Ztratil jsem je a nemůžeme si být jisti.
Neměli bychom se přidat
ke generálu Čoi?
Nam Čone... Ne,
můžeme dokonce obvinit I Song-gjea ze spiknutí.
Taková příležitost už nepřijde. Musíš jí využít.
Najdi tři negramotné,
obviníme je za plakáty.
Pane!
To je hezké!
Barva ti bude slušet.
Musíš se nad vším rozplývat?
Vždyť je tu tolik hezkých věcí!
Moc hezké.
Jak vypadám?
Mám to ukrást?
Kup mi to,
po zkouškách.
Věděl jsem, že máš důvod sem jít.
Na zkoušku se musíš nejdřív zapsat.
Nechci propást tvůj první krok jako generála.
Co když propadne?
Ale ne!
Jon, je tu ten, po němž toužíš. Pozdrav jej.
Son-ho, jak se máš?
Jon, dnes ti to sluší.
Tak se kroutí sépie na ohni.
Také se jdeš zapsat?
Ano.
Fronta je už tak dlouhá. Jdeme.
- Nam Son-ho. - Nam Son-ho, podívám se.
NEMANŽELSKÉ DÍTĚ
Levoboček?
Běž.
Můžeš jít.
Jsem So Hui, Bihjongol.
Bihjongol?
So Hui...
RODIČE: SMRT UVAŘENÍM
Jak chceš být důstojníkem bez nohou?
Zamítá se.
A to proč?
Tvého otce popravili uvařením.
Je mrtvý, ale zároveň není, je pouhým duchem.
Duchové nemají nohy,
a bez nohou do armády nemůžeš.
Nemám pravdu?
Potrestali mého otce, ne mě.
Psům se rodí zase psi.
Nazval jsi nás
právě teď psy?
Ano.
Jak se opovažuješ urážet otce!
Odvolej to. Hned teď to odvolej!
Aha, teď chodí ve dvojicích.
Já jsem duch?
Podívej se!
Jestli to nejsou nohy, co to je?
Odvlečte je pryč.
Hui...
Je to tu zas!
I hlouposti přichází ve velkém.
„So Gom je odsouzen k smrti uvařením za krádež
armádních přídělů.
Je to úctyhodný trest,
když vkročíš do rozpáleného kotle, v němž není voda.“
Otče!
Otče...
Můžeš vkročit do kotle, a bloumat světem jako duch,
nebo zemři se ctí a vezmi si život sám.
Budeš veden jako mrtvý duch,
a tvé děti budou vedeny jako nemanželské.
Pokud se rozhodneš vzít si život sám,
tvé děti následky neponesou.
Otče!
Otče.
Otče...
Otče!
Otče...
- Proboha! - Bože!
Jon, probuď se, prosím.
Probuď se, Jon!
Jon...
Otče!
Je to v pořádku.
Jsi v pořádku.
Skončili jste? Bože, i ta dcera je šílená.
Jak si dovolíte předstírat, že jste lidé?
Podmínkou čestné sebevraždy je, že jim status zůstane.
Jejich otec se zabil, aby se tohle nedělo!
To promluvil levoboček!
Tvá matka je služka nebo králem jmenovaná kiseng?
O tohle ti jde?
Mám tvé jméno vyškrtnout?
Jen to zkus!
To je v pořádku.
V pořádku, Son-ho.
Dělej, co musíš. Tak to má být.
Hui.
Ano?
Vypadala jsem ošklivě?
Ne, vždy jsi krásná.
Nikdo nemá tak hezké záchvaty jako ty.
Co teď?
Son-ho musel vidět všechno.
Ty to nevíš, ale viděl to už stokrát.
Na padoucnicí je prý nejlepší dřevěný polštář.
Já jsem slyšel, že slamník,
hned ho roztáhneme.
Hui...
Voláš mě až moc často.
Ty květinové boty neprodávej.
Radši si je
nechám, dokud mi nebudou.
To znamená,
že aspoň budu žít déle.
Pravda.
Tak počkáme.
Mám tě!
A zase!
Máš mě učit boji s mečem, ne mě plácat po hlavě.
Výuka už začala.
Určitě jsi šermíř?
Podle některých jsem nejlepší v Korju.
- Otče? - Ano?
Mám tě!
Kdo je teď nejlepší šermíř v Korju?
Jmenuje se So Hui.
Jako bych to myslel vážně. Mám tě!
Ne, já tebe!
To máš za to!
- Otče? - Jon, má sladká dceruško.
Prý nejlepší šermíř v Korju!
Hjangsajukgundžatang
pro vedoucího oddělení medicíny?
Je jeho žena těhotná?
Ano.
V šedesáti?
Jestli se to roznese, mám problém.
Mlčenlivost je hlavním pravidlem lékárny, že?
Vyzrazením tajemství nezbohatnu.
Je lepší nechat se šířit zvěsti.
Ukaž.
Gopungdžibodan?
Ředitel má obrnu?
Nemluv o tom!
Právě jsem chytila velkou rybu.
Musel jsem se pomátnout.
Proč jen jsem ten recept prodával?
Je tam někdo?
Snad ne ten duch toho chlapce!
Nemůžu ti dát léky, když nezaplatíš.
Ty peníze, co ti dlužím, seženu.
Kdy? Jak?
Zúčastním se zkoušky. A uspěji.
Jen za to dostanu deset somů rýže.
Opravdu?
Až se to stane, já budu královským lékařem.
Co ty na to?
Proč jsi tady?
Prosil jsi, abych zakročila.
Naučili mě usmiřovat sváry a vyjednávala dohody.
Když složíš zkoušku, dostaneš deset somů rýže.
Tou rýží mu splatíš 20 njangů
a mně za služby jeden. Co ty na to?
A zástava?
Já.
Tak to jsem pro.
A co ty?
Beru to jako souhlas.
Máme tedy dohodu.
Je někdo nemocný?
Jen abys věděla, na tu zkoušku nejdu.
Lhal jsem o rýži i o všem ostatním.
Všechno to bylo trochu narychlo, tak...
Jako bys byl prošel.
Nejsi zrozen k velikosti, takže neprojdeš.
Tak proč jsi mi důvě...
Nedůvěřovala. Mým plánem je v tobě vzbuzovat zájem.
A nepřestanu s tím, tak se připrav.
Ty ale nic nevíš.
- Co nevím? - Znáš jen mé jméno.
Nevíš, kde bydlím nebo co dělám,
tak jak mě chceš obtěžovat?
No...
Žiji na úpatí hory v Bihjongolu a pracuji
v kovárně.
Slibuji, že zaplatím.
To bys měl,
i s úroky.
Znovu.
Nohy přikované k zemi, pevná záda.
Luk napni ramenem, ne paží.
Nádech nosem, výdech ústy.
Zadrž dech
a vystřel.
Vstávat!
Kolena nejsou ke klečení.
Jsou na chůzi a běh.
V naší rodině se smějí i starším důstojníkům třetí hodnosti.
Jestli sotva projdeš, budou se ti smát i krávy.
Od své krve čekám něco jiného.
Tady nejde jen o tebe.
O tvého bratra...
Ne,
musíš jeho úspěchy překonat.
Teď můžeš odpočívat.
Své šípy nestřílím kvůli tobě.
Ani kvůli svému bratrovi.
Ale kvůli sobě.
Jenom
kvůli sobě.
V Kangmudžangu se koná lov.
Buď připraven.
Kangmudžang
je královský revír.
Smí tam vstoupit jen dva další lidé.
Levý kancléř a pravý kancléř.
Levý kancléř Čoi
je tak starý, že neuzvedne luk.
Takže...
Kdo další?
Pravý kancléř,
generál I Song-gje.
Představuje novou dobu.
Ukaž mu, co v tobě je.
Budou potřeba honci.
Najdi muže, kteří umí běhat a štěkají jako psi.
Tohle je kvůli tobě?
Tak pyšná slova jsem od tebe ještě neslyšel.
Ale nezapomínej.
Tuhle příležitost máš
jen na úkor svého bratra.
Dělat honce?
Děsit bažanty a vábit
jeleny vábničkou?
Nejsem nějaký sluha.
Hádej, kdo tam bude?
Kdo?
Pravý kancléř, generál I Song-gje.
Mohl bys získat místo v jeho soukromé armádě.
V té, kam se dostaneš hůř než do královské?
Nenaváděj mě, nebo něco podělám.
Generál I přijímá muže bez ohledu na původ.
Kapitánem je Džürčen, velitel je nízkého původu.
Jak dlouho ještě budeš utíkat?
Řekl jsi, že je to poslední možnost někým být.
Probudíš Jon.
Jen nešetři na mém platu.
Armáda nearmáda,
nejdřív si naplním hrnec rýže.
Můj pane,
daří se ti?
Našel jsi pořádného honce.
Umí běhat...
i štěkat.
Nemluv, dokud tě neosloví.
Nejezdi před ním,
ani se moc nezpozdi.
Vždy buď alespoň tři kroky pozadu,
nikdy však ne víc než pět.
Ministr královských stájí Nam Čon
zdraví pravého kancléře I.
K čemu ty zdvořilosti?
Toto je přátelská událost, nedělej si hlavu s tituly.
Jak poroučíš, pane.
Do sedla.
Tohle je můj syn.
Jsem Nam Son-ho,
a vždy jsem obdivoval zvuk tvého rohu, generále.
Škoda, dnes jej s sebou nemám.
Je mi ctí být v tvé přítomnosti.
Ukaž mi svůj luk.
Tětiva se ráno napne a na slunci se prověsí.
Luk s napjatou tětivou se hůř zvládá,
a můžeš se zranit.
Raději použij můj.
Poklekni.
Vzpamatuj se, buď sám sebou.
Vítr vane ze západu.
Sotva pohne stuhami, takže miř o krok napřed.
Počkej, až pták přestane mávat křídly.
Posloucháš mě?
Za ním!
Čistý zásah!
To nebylo špatné.
Jsem poctěn, generále.
Umíš také střílet?
Ne moc dobře, pane.
Dejte mu luk.
Je železný.
Chceš raději z rohoviny?
Železné luky jsou lepší do větru.
Terč zajistím.
Máš vzácný talent.
Na honce jsi až moc dobrý.
Zapsal ses na zkoušku?
- Jsem z nízké rodiny... - Hjang, so nebo bugok?
Ne, generále.
Tak koho to zajímá?
Tohle ukaž při zápisu, a budeš připuštěn.
Ale jak může někdo jako já...
Pokud uspěješ,
může to otevřít příležitosti těm ještě nuznějším.
Zem se ve stezku změní jen tím,
že po ní budeš šlapat.
Vydláždi tu stezku.
Tvou štědrost přijímám.
Vysvitlo slunce, to probudí jeleny.
Tichý lov nebo hon?
Hon.
Na hostinu jsi zařídil vystoupení umělkyně.
Jak jsi chtěl vyniknout?
Hlupáku.
Vidíš jen to,
co vidět chceš.
Říkáš, že se mýlím?
Huiho jsi viděl,
ale mě ne.
V den zkoušky mě nikdo nepřekoná,
takže...
se mi nevysmívej.
Vztah otce a syna je zábavný.
Chceš, aby tě syn překonal,
ale když se to stane, závidíš.
Tak jsem se cítil, když zkoušku složil Bang-won.
Byl jsi tak nadšený tak, že jsi tančil.
Jako první v rodině složil civilní zkoušku,
ale je i zdatným šermířem, takže jsem samozřejmě žárlil.
Závidím ti, generále.
Tvůj syn musí tvrdě cvičit.
Avšak pokud zkoušku složí,
může sloužit jako můj poručík.
Nestačí to snad?
Je to víc než dost, generále.
Už nemohu plnění králových rozkazů odkládat.
Odjíždíme v dubnu.
Budeš velet po mém boku.
Až dorazíme k hranici, v Liaodongu bude zima.
Místo invaze
si budeme kopat vlastní hroby.
Armáda hranici nepřekročí.
Má válka
začne a skončí v Gegjongu.
Tvůj rozkaz splním.
Dobrá.
Omlouvám se za to předtím.
Měl jsem být zticha.
Říkals, že můžeš být hlavním státním radou nebo ministrem.
Všechno začíná tímto hrotem.
Na tu zkoušku se zapiš.
Ať vyhraje ten lepší.
Můj pane.
Zapomněl jsem ti zaplatit.
To je v pořádku.
Ta pozvánka stačí.
To jsem tě nepozval já.
Zaplatím, až mi přineseš ten hrot.
Sto odlitků by mělo stačit.
Máš pravdu.
Vzdej se
vojenské zkoušky...
a drž se dál od Son-hoa.
Stále je to příliš?
Můj pane!
Neber si do úst příliš velké sousto.
Znej své místo a žij podle toho.
Jako, že mám
štěkat a běhat okolo?
Jsem rád, že rozumíš.
Nezapomínej,
že tě nežádám.
Byl to rozkaz.
Už o tom ví celý svět.
Ve svém postavení bys měla být chytřejší.
Omlouvám se.
Já drby nepřijímám.
Jsi si jistá?
Prověřila jsem to dvakrát.
Jsem si jistá.
Mohlo by to stát za to.
Předej to Nam Čonovi.
Nabídnutou odměnu dvakrát odmítni, potom přijmi.
Není to Hwa-wolovo?
Proč já?
Já velím, ty posloucháš.
Proto ty.
Ranní setkání končí.
Proč nepřečteš to mé?
„Nevkládej své pocity do láhve.“
To jsi řekla.
„Žena pana Kima z Umi-dongu měla románek s obchodníkem se solí“?
Co vidíš, to dostaneš.
Hui-dže.
Ten pan Kim
pracuje ve stájích panství v Uhjon-dongu.
A?
Čtyři měsíce před odjezdem vyjmou majitelova koně z chovu,
tři měsíce předem jej okují
a dva měsíce předem jej začnou jezdit.
Tak tomu bylo posledních 30 let.
A?
Kůň je v chovu, nemá podkovy
a majitel na něm nejezdí.
Generál Čoi žádný útok nezahájí.
Generál, který poroučí celé armádě, zůstane v Gegjongu?
Říká se, že jej král chce zoufale zastavit.
Poslední král zemřel,
když generál Čoi vyrazil dobýt Tamnu.
Vinou královy hlouposti zemře generál Čoi v Gegjongu.
Počítá se to?
Ano.
Tento je třiadevadesátý.
Až dokončím všech sto,
musíš dodržet slovo.
Už je to deset let. Co uděláš s tajnou lahví?
Zabiji toho,
jehož jméno v lahvi je.
Do tvé smrti zbývá sedm lahví.
Dej tohle Sol.
Řekla, že by tvou laskavost ocenila.
Laskavost nelze měřit.
- Nech si to. - Nemůžu to přijmout.
Neuváděj mě do rozpaků.
Pak...
Je to maličkost, nikoli však bezcenná.
Zařídím ti doprovod.
Já to zvládnu.
To já rozhoduji. Ne ty.
To já přebírám zodpovědnost.
Ne ty.
Takový hezký dům.
Není divu, že se jím chlubí.
To je pánův dům, ne můj.
Ahoj, trosko.
- „Netykavko“? - Rád se zboříš.
Na tom večírku ses taky zbořil, pamatuješ?
Co tě přivádí?
S tímhle mužem se radši nezaplétej.
Já se nezaplétám. Sol ano.
A Sol tě do toho zatáhla?
Co když ano?
Co mám dělat?
Můžeš být buď jeho nepřítelem
nebo spojencem.
Co když nechci ani jedno?
Zemřeš jako první.
I to ses naučil od svého pána?
Ne.
To jsem viděl na vlastní oči.
Pojď. Ukážu ti něco zajímavého.
Neber si do úst příliš velké sousto.
Znej své místo a žij podle toho.
Jako, že mám štěkat a běhat okolo?
Já tě nežádám.
To byl rozkaz.
Zem se ve stezku změní jen tím,
že po ní budeš šlapat.
Vydláždi tu stezku.
Co je zajímavé?
Květiny? Oheň?
Spoušť.
- Hui? - Ne.
Nerozumím. Co je s Huim?
Jeho otce nazval psem.
Pouhý nokmjeonggwan řekl něco,
co by si nedovolil ani král.
Tehdy to musel strpět,
teď k tomu ale nemá důvod.
Tak ho máš zastavit, ne sledovat.
Nemůžu ho zastavit.
Ani nikdo jiný.
Je synem nejlepšího šermíře v Korju.
Nejlepší šermíř v Korju...
- So Gom? - So Gom.
Zůstaň tady.
- Kam jdeš? - Začal si s mým přítelem.
A je to jen nokmjeonggwan.
- Nepleť se! - Nejsem zde pro tebe.
Musíš se zapsat, abych tě mohl u zkoušky porazit.
- Nech toho. - Nejdřív vyrazíme dveře.
Co to...
Znovu žádám o zařazení.
To se tvůj otec vynořil z kotle, nebo co?
Co si vedle něj zatančit, dokud se kroutí bolestí?
Kdo ví?
Snaha se může vyplatit,
a možná ho přeřadíme.
Na co čekáte? Vyhoďte je!
Bože. Ti hlupáci.
Ty zmetku!
Ty... Jak se opovažuješ!
Můj otec není pes.
Je nejlepší šermíř v Korju, So Gom.
Zkus mě poslat do řiti znovu, parchante!
ZVLÁŠTNÍ PODĚKOVÁNÍ: JU OH-SONG A I SANG-HUN
- Nenech se nikým zastrašit... - Ani, když jsou silnější.
To s tím nesouvisí.
Nejspíš jsi to nikdy neslyšel.
Jaký je váš vztah?
- Co to s vámi je? - Jsme si souzeni.
Zodpovídá to tvou otázku?
Řekl jsi, že změníš svůj osud.
Udělej to, změň tento prohnilý svět.
Budu bojovat na smrt, i kdybys byl soupeřem ty.
Ve zlatých časech vládnou učenci
a neklid zvrátí armáda.
- Přijde čas meče. - Jak můžeš necítit stud?
Nic není v tvůj prospěch. To je život.
- Zlé vzpomínky se musí pohřbít. - Řekla jsem, ať ten vztah ukončíš,
ale tys neposlechla, a v tom lítáš.
Tak jsi možná žila...
To všechno se stalo kvůli tobě.
Ústa nestačí jen přikrýt rukou.
Ztichnou jen po smrti.